Det finns en gammal sägen. Enligt apacherna...
red en man genom öknen och stötte då på en gam,
den som i Arizona kallas kalkongam, som satt på en klippa.
"Du", säger mannen, "hur kan du sitta där uppe?
"Jag såg dig flyga över Hadleyberg och jag ville undvika dig...
"så jag vände och tog mig häråt." Den gamla gamen svarar:
"Lustigt, jag passerade bara den staden.
"Jag var faktiskt på väg hit för att vänta på dig."
För tusen år sen, i sydvästra USA, fanns en apache-legend.
Den berättade om en dold dal, där apachegudar vaktade allt dess guld.
Så länge apacherna höll dalen hemlig och aldrig rörde guldet...
skulle de vara starka och mäktiga.
Så löd legenden.
När de spanska erövrarna kom, sökte de efter dalen.
De kallade den "Cañón Del Oro", som betyder Gulddalen.
Men de fann den aldrig.
Trehundra år senare kom amerikanerna.
De hörde talas om legenden, men kallade dalen "Den försvunne Adams".
Detta eftersom en man vid namn Adams sett den en gång, enligt honom själv.
Antingen han såg den eller ej, såg han aldrig mer nåt annat...
för apacherna brände hans ögon.
Alla kände till den legenden och många trodde på den.
Cañón Del Oro. Den försvunne Adams.
Och ett tag, runt 187 4, kallades den "Mackennas guld".
Ta det lugnt, gamle man. Du är inte kry nog för att leka.
Jag känner dig. Du heter Mackenna.
- Sheriffen. - Det stämmer, men jag känner inte dig.
Varför låg du i bakhåll för mig?
Har nån hyrt dig?
- Colorado? - Inte hyra. Ingen hyrt.
- Varför, då? - För du letar efter guld.
Du borde skämmas, en gammal man som du...
som går och skjuter på guldgrävare.
Slutar du inte går det illa för dig.
Kände du mig, skulle du dessutom veta att jag slutade leta för länge sen.
Det enda stoft jag fann var slättens damm. Blev aldrig rik, bara törstig.
Men nu letar du efter guldet igen.
- Alla letar efter guldet. - Vilket guld?
Vilket guld?
Jag känner till platsen. Det är Shaking Rock.
Där finns inget guld.
Jag har varit där.
Varför du vara med mig? Varför du inte döda mig?
Ja, det borde jag göra.
Om du lovar att sluta gå runt...
och skjuta på folk, så hjälper jag dig hem.
Inget hem.
Jag ska ta dig till en doktor iallafall.
Jag dö här.
Nu du har guldet.
Men du kommer önska du aldrig se kartan.
Andarna dödar dig. Inte skoja.
Det är hemlig plats.
Det var det den föreställde. Canón Del Oro, Den försvunne Adams.
Ingen fara, jag tänker inte leta efter den.
Jag förlorade tre år på den i onödan. Försvunne Adams finns inte.
Det är dålig tid.
Unga krigare vill ha guld...
som vit man.
Det är bra tid för gammal man att dö.
Det hinner du med. Stressa inte.
Vill du äta nåt?
Gamle man?
Gamle man.
Jag önskar att du inte hade skjutit. Jag trodde du var nån annan.
Soldater. Många.
Ni har varit vänlig och vi är tacksamma.
Vi vill bara be att få låna några hästar och mulor...
som vi behöver, och lite färdkost.
Vi tar också med er fru...
om vi får problem med kavalleriet, kan hon komma till användning.
Kommer vi förbi här igen, om Gud vill, får ni köpa tillbaka henne.
Det är ett löfte.
Ta det lugnt, sheriffen.
Vi gräver klart gamlingens grav.
Vi gör den lite längre, lite bredare...
och sen kanske vi begraver er ihop.
Gud är god mot mig.
Minns du? Jag sa att jag skulle komma och hämta dig, gamle vän.
Du kommer aldrig tillbaka, gamle vän.
Jag lyckas nog.
Lägg ner spaden och kom och prata med Colorado.
Still, Mackenna, annars klyver jag dig.
Kom nu fram som en gentleman.
Vi har spårat gamlingen i två veckor.
- Var är kartan? - Vilken karta?
Jag känner honom. Han är en bra kortspelare.
Han kommer alltid ihåg korten.
Om han såg kartan, minns han den.
Så vi har en karta i hans huvud.
Jag sa ju det.
Jag sa att ingen kommer undan.
Nu har jag dig, och du ska föra oss till guldet.
Sen ska jag döda dig.
Skynda dig, Besh. Täck honom med stenar, så sticker vi.
Nej. Han är en hövding. Han var på väg till Canón Del Oro.
Vi begraver honom där.
Är du galen?
Förstår du hur han kommer stinka när vi är framme?
Visst. Han är en hövding. Han måste begravas där.
Jag skulle gjort det själv.
Kom, Besh.
Förr i tiden, innan Mackenna sjasade iväg honom...
hade Colorado ett gömställe i en dal med en väg ut och in.
Nu när han återvänt, använde han den igen.
Och det var dit han förde Mackenna, hans levande karta.
Du är galen som återvänder.
Domare Bergerman har utfäst en belöning för dig.
Det är konstigt. Jag har aldrig sett den där Bergerman.
Men han gillar inte mig. Nåja, en dag kommer vi träffas.
Då ska jag kapa hans huvud.
Jag återvände för kartan du eldade upp.
Varför? Du kan köpa ett dussin likadana för en dollar styck.
Inte som den. Inte som kartan som gamle Präriehunden hade.
Gamlingen var inte Präriehunden. Präriehunden är död.
Nu är han det.
Det är bara en saga.
Det finns ingen Canón Del Oro.
Gamle Adams var aldrig där.
Varför dödade du då Präriehunden och tog hans karta?
- Det var inte så det gick till. - Jag vet hur det gick till.
Du tröttnade på att jobba för 20 dollar i månaden...
så du utnyttjade den stackars gamle mannen.
Du låg i bakhåll, sköt honom och tog kartan.
Du förvånar mig. En sheriff.
- Hesh-ke minns dig. - Jag minns henne också.
Hesh-ke.
Jag fattar inte hur du kunde känna till den här kartan. Det är den enda äkta.
Den skulle bara finnas i Präriehundens huvud.
Han skulle avslöja den innan han dog.
Sen kom nån på att det faktiskt fanns en karta.
Och för två veckor sen lämnade den gamle sin stam.
Varför avslöjade han den inte?
Han visste väl inte vem han kunde lita på.
Apacherna har förändrats.
De börjar tänka som de vita nu.
Några av de unga tycker att de har mer nytta av guld än gamla andar.
Det finns inget guld.
Och fanns det nåt skulle det tillhöra hela stammen.
Du har fel.
Guldet tillhör andarna, och de sa att jag fick det.
Jag känner dig, gamle vän.
Du är lika envis som en apache.
Mina andra vänner här är precis lika envisa.
För oss till platsen så blir vi partners.
- Det räcker åt alla. - Jag har varit där.
Det finns inte guld nog för en tandfyllning.
- Har du varit i dalen? - Det finns ingen dal.
Man vet aldrig. Du är en spelare.
Vi kan chansa.
Och om vi förlorar?
Då delar vi på oss och du går åt vilket håll du vill.
Hur då? Till fots med bakbundna händer?
Nej. Du får allt du vill. Vatten, hästar, dina pistoler.
- När? - Vadå när?
Pistolerna?
När du fört oss dit. Du måste bevisa nåt först, inte sant?
Du ska få en sak till. Du får flickan också.
- Vilken flicka? - Den som du har tittat på.
Hennes man är rik, ska du veta.
- Du får en stor belöning. - Nej!
Vad vill vi ha, Monkey? Vi vill ha guldet. Varför?
För när vi har guldet, kan vi köpa alla kvinnor vi vill ha.
Och om Laguna inte kommer imorgon, delar vi på hans andel.
Nej.
Vill du ha ärransiktet? Ta henne.
Ta den lilla feta.
Ta den gamla kvinnan.
Du kan ha jättekul.
Ska vi skaka hand på det?
Okej.
Jag för er dit. Och ni får allt guld.
När vi kommer dit får jag gå, som du sa.
Inget guld?
Varför?
Gillar du Hadleyberg så mycket? De gillar inte dig där, har jag hört.
Jag ska säga som det är. Jag är skrockfull.
Jag vill inte retas med indianandarna.
- Du är galen, men okej. - En sak till.
Säg åt den där killen att jag vill ha tillbaka alla mina saker.
Jag ser efter allt tills du ger dig iväg.
Men det finns inget guld och ingen dal.
Jag står för skämten, compadre.
Hesh-ke.
Du har tur. Hon verkar inte vara långsint.
Hon var arg. Jag tror att hon gillar dig än.
Synd att jag redan gett henne till Monkey.
Vill du ändra dig?
Sov gott, gamle vän.
Fröken.
Ni känner mig. Mackenna, sheriffen.
Jag ska inte skada er.
Ni känner mig.
Er far gjorde mig till sheriff.
De dödade min far.
De dödade min far!
Säg inte åt nån av dem att ni är domare Bergermans dotter.
Får Colorado reda på det råkar ni ännu värre ut.
Förstår ni?
Hör ni mig?
Ja, jag minns er.
Ni kom ut till ranchen på middag en gång.
Just det. En gång.
Det sägs att ni gillar att spela kort.
Tja, jag tycker att det är kul med ett otrevligt pokerparti emellanåt.
Inte i tjänsten, förstås. Jag tar ett glas ibland också.
Min far ogillade spel, och det gör jag också.
Jag vet det, fröken.
Jag försöker bättra mig.
Det ser illa ut om en sheriff spelar kort. Jag vet det.
Vila nu.
Försök sova.
Och kom ihåg vad jag sa.
Vi ger oss iväg tidigt. Gå och sov.
Jag håller min del av avtalet, och du din.
Sätt på dig skärpet. Du kan tappa byxorna.
- Kom nu. - Ska vi inte vänta på Laguna?
Nä. Gillar han tjejen i Hadleyberg så mycket, får han bli rik med henne.
En man med en flagga.
Ta in flickan.
De söker nog inte dig, sheriffen.
Gör de det, vill jag döda dig.
Då blir det svårt för mig att ta dig till dalen.
Det går med en trasig knäskål. Det vore smärtsamt, men möjligt.
Tänker du på belöningen för flickan, kom då ihåg att Hesh-ke har en kniv.
Colorado!
John Colorado!
Ben!
Ben Baker!
- Gamle vän! - Nej!
Stå still, Colorado.
Vem är det där?
Men sheriffen, då. Tillsammans med Colorado.
Oj, oj.
- Förvånad? - Nej.
Några i gruppen kanske är det, inte jag.
Inte med en sån insats.
Nu ska vi inte vara långsinta.
Själv tycker jag det är kul att ni är här. Vi kan spela lite poker.
Inte med dina kort.
Välkommen tillbaka, Colorado. Det finns tillräckligt för oss alla.
- Tillräckligt? - Vi känner till alltihop.
Vi vet att du har letat efter Präriehunden.
Vi vet att Besh och Lilla Tomahawken berättade.
Hur? Och hur visste du att vi var här? Inga andra än vi känner till den här platsen.
Laguna.
Ledsen.
Du känner mig.
- Jag dricker för mycket, sen pratar jag. - Jadå.
Sen var jag fast.
Jag sa ju att Laguna inte skulle få åka till Hadleyberg.
Det är en stor öken.
Det behövs många ögon för att finna den gamle.
Sen blir det långt till dalen.
Kavalleriet letar efter dig. De är fler än nånsin.
En massa apachevildar är också ute och letar efter vemsomhelst.
Förmodligen efter guldet också.
Du vet inte vad som pågår där ute.
Du behöver oss.
En sak till.
Det här är ett jättefint ställe, men du är instängd.
En väg in, samma väg ut.
Vi kan stanna kvar utanför tills ni blir vrålhungriga.
Det ligger mycket i vad du säger.
Får soldaterna tag på oss tillsammans, hänger de dig också.
Tar Mackenna chansen...
gör jag det också.
Vad tror du, Mackenna?
Jag är glad att han kom.
Som han sa, vi kan spela poker på vägen.
Flytta på hövdingen, respektfullt.
Det stämmer att det räcker åt alla.
Men det stämmer också att det är långt till dalen.
Överenskommet. Kom upp och ät frukost.
Stopp!
Han lurade mig.
Ni visste att jag skulle döda honom så fort jag fick chansen.
Det finns tillräckligt åt oss alla, och nu finns det lite till.
Slutar inte dödandet blir det mycket till.
Ben, vi har en överenskommelse, men...
jag önskar att jag hade sett alla dina vänner innan den gjordes.
Vad är det för fel på dem?
Jag vet inte vad de här två är för typer. Jag vågar inte ens gissa.
Vi passerade genom Hadleyberg...
och råkade höra ett mycket intressant samtal.
Mr Baker var vänlig nog att låta oss följa med.
Han lovade att det blir rackarns kul. Och lönsamt också.
Jaså?
"Rackarns kul."
Jag känner igen den här typen. Du har en affär i Hadleyberg.
Vet din fru var du är?
Den här känner jag inte, men han ser också blek ut.
Vad är du? Tandläkare?
Nej. Han är redaktör på Hadleyberg Gazette.
- Den här ser ut som en predikant. - Jag predikar.
- Jaså? Vad predikar du? Guld? - Guds ord.
Men du gillar väl guld?
Jag kan tjäna både Herren och Djävulen.
Varför ska bara kyrkan i Rom ha guld?
Guld, silver, idoler och korruption.
När jag får mitt guld...
- Ditt guld? - ...min andel.
Jag ska bygga ett tabernakel åt Herren med den.
Det sanna evangeliets tempel, en hel radda i hela trakten.
Du måste vara galnare än han som tog med dig honom, Ben.
Jag sa ju att alla vet. Man kan inte hålla guld hemligt.
Sånt sprids med vinden.
Vi behöver alla vapen vi kan komma över, oavsett vem som håller i den.
Mackenna.
Det här blir inte som att gå till kyrkan på söndagen, pastorn.
Du kan bli dödad. Kanske måste döda nån själv.
Herren vet vad han vill att hans tjänare ska göra.
Guldet tillhör apacherna iallafall.
Det kan användas för att leda dem till Herren.
Ay, Chihuahua! Han har ett bra avtal med sin Gud.
Nu kommer vi till det bästa. En blind man och ett barn.
Jag ser bra nog för oss båda.
Den gamle mannen har mer rätt att vara här än vi har.
Vet du inte vem det är?
Adams själv.
Adams?
Det är han.
- Ser du? Det är Adams. - Jag ser Adams.
- Jag ser inget guld. - Det finns guld där.
Mer guld än du nånsin sett. Allt guld i världen.
Berätta historien för honom.
Nej. Den har berättats för mycket.
Men vi ska föra tillbaka er dit. Kom igen, mr Adams.
- Berätta. - Nej.
Det var mexikanen som tog dit oss...
han som växt upp med apacherna.
Han ville inte ha nåt guld själv.
Han var rädd.
Pratade oavbrutet om andarna.
Han ville bara ha en hjord hästar.
Så det fick han.
Som han tog oss dit...
han svängde och girade, mestadels på natten.
Vi visste aldrig var vi var.
Till slut tvingade han oss att bära bindlar.
När vi tog av dem...
var den där...
den finaste lilla dal vi nånsin sett.
Den glänste och blänkte i solen. Det var som en dröm.
Indianerna bodde där för 1 000 år sen, kanske tidigare ändå.
Guld överallt!
Dalväggarna hade ådror...
som var fem, tio meter breda.
Marken var täckt med små klimpar. Rent guld.
Guldstoft i varje snår.
Pannan fick färg så fort man doppade den i floden.
Första dagen fyllde vi en stor kaffekanna med klimpar.
Ingen kunde lyfta den.
Vi byggde ett skjul.
Började jobba.
Plötsligt var apacherna där.
De dödade alla utom mig.
Sen fixade de mina ögon och lämnade mig i öknen.
Jag var inte äldre än den här pojken.
Berätta om klimpen.
När jag återfanns...
hade jag fortfarande en liten klimp i fickan. Bara en liten en.
Den var värd 190 dollar.
Bara en liten.
Vet du vad? Du är söt.
Jag vet inte om du är pojke eller flicka.
Är du en pojke, ska jag klippa ditt hår.
Är du en flicka, tänker jag kyssa dig.
Jag tror att du är flicka.
Det är Hachita.
Soldater!
Vem ska göra det, dina män eller mina?
- Dina. Du har fler. - Vi drar kort om saken.
Okej, men jag blandar.
När vi rider ut...
sticker ni rätt mot kavalleriet.
Berätta om Colorado. Säg att jag är hans fånge.
Va? Jag förstår inte. Hur kan du vara hans fånge?
- Försöker du bli av med oss? - Jag försöker rädda era liv.
Glöm guldet, mr Weaver. Det finns inget.
- Återvänd till affären. - Jag tror dig inte. Du ljuger!
Du vet bättre än så. En man som du har inget här att göra.
Guldet kan göra nytta för trakten.
- Glöm det. Gör som jag sagt. - Nej.
De här männen har guldfeber.
Ge er iväg. Rid till kavalleriet.
- Vad säger han? - Sanningen. Jag sa åt dem att rida hem.
Varför är du så självisk? Du kan inte behålla allt själv.
Sa han att han dödade Präriehunden?
Han brände kartan, men vet var dalen är.
- Det är sant. - Nu börjar det likna nåt.
Jag har aldrig litat på dig, Mackenna.
Det var dumt att lyssna till domaren och utse dig till sheriff.
En man från ingenstans. Du var aldrig en av oss.
- Jag rensade upp i er stad. - Var är din bricka nu?
Dödade du verkligen gamlingen?
Ja, men det var i självförsvar.
Mördare!
En snabb, trevlig rättegång.
När sker hängningen?
Vilken hängning? Vi är vänner här. Partners.
Inga! Vad gör du här?
Varför är hon här?
Jag ska berätta allt. Hela sanningen.
När vi var på väg till Mackenna...
fick vi slut på mat, så vi stannade på en liten ranch.
Vi tänkte betala, men mannen...
började skjuta.
Vi bad honom att sluta. Han var galen och ville inte lyssna.
Så vi kom på att det var bäst att låta henne vara med och få en andel.
Är din far död?
Vad kan vi göra nu? Inget.
Vi får aldrig mer en sån här chans.
- Var det en olycka? - Jag svär på det.
Jag läste bönen vid hans grav.
Vi kan inte få tillbaka honom nu, eller hur?
Nej, det kan vi inte.
Eller hur, butiksägaren?
Jag vet inte vad jag ska tro.
Jag väntade mig inte det här.
Jag trodde inte det skulle bli så här. Jag vet inte vad jag ska göra.
Ni kan slippa undan allihop, innan det är för sent.
Ursäkta mig, mina herrar, jag är inte härifrån och har inte följt allt...
men det vore väldigt synd om vi bråkade sinsemellan...
eller gav upp det vi tänkt fullfölja.
Vi har ett stort äventyr framför oss.
Nåt man är med om en enda gång i livet.
Jag föreslår att vi glömmer det förflutna och vad som har hänt...
och ser framåt.
Han har rätt!
Varför tror ni annars att Herren samlar ihop oss så här?
Är det sant, Padrecito?
Jag talar inte med dig.
Herren har sina egna vägar och jag har mina skäl för att vara här.
Vi enas om att Mackenna ska ta oss till dalen.
Vi är överens.
Vi är alla ense om att bli rika. Vi kommer bli miljonärer.
Allihop.
Det är vad ni tror och allt annat är ointressant.
Den bäste mannen i stan har mördats.
Ni säger bara: "Vi kan inte få tillbaka honom nu."
Ingen vidare dödsruna, va?
Det finns inte tid för mer.
Ni varken ser eller hör, guldet är allt som betyder nåt.
Ni är smittade av det.
Jag var hans fånge från början, och nu har jag er alla på halsen.
Det finns inget guld, ingen dal, ingenting.
Det är bara en historia en gamling drar för att få gratis drinkar.
Jag visar er dit, jag har inget val.
Men jag lovar att många av er inte kommer tillbaka.
Det finns guld.
Jag såg det. All världens guld.
Kom nu. Vi slösar tid.
Jag börjar tappa förtroendet för dig.
Jag litar på dig.
Herregud, har du fortfarande inte lärt dig att man sitter upp på vänster sida?
De hade bara en chans att passera kavalleriet...
och de hade en plan.
De hade fått indiankvinnan så full att hon var stum.
Och två av Bakers män skulle rida rätt in i lägret...
och hitta på att de jagats av apacher.
Medan Hachita, Besh och Monkey låtsades...
att de var ett plundrargäng...
skulle alla andra rida åt ett annat håll.
Om allt gick bra skulle de mötas efteråt.
Det var planen.
Med lite tur kunde det gå.
Vad står på?
Jag vet inte.
Skjut inte!
Det är en squaw!
Bunden vid hästen!
Lugn.
Var är sergeanten?
Ur vägen.
Släpp.
Vad i helvete pågår här?
Fylla, sir. Hon ska få lite svart kaffe.
Då kanske vi får rätsida på det här.
Festen är över. Gå tillbaka till era poster.
Hörde ni? Försvinn!
Nu var alla tillsammans.
De goda medborgarna och skurkarna...
och Mackenna och flickan.
De var på väg till vattenhålet vid Brogans gamla ranch...
eftersom det var deras sista chans till vatten före öknen.
Apacherna hade bränt ner Brogans ranch ungefär fem år tidigare.
Ingen tog över eftersom den låg för långt bort.
Men alla kände till vattenhålet, och alla använde det.
Det var som ett ingenmansland.
Kavalleriet!
Vi är omringade. Kavalleriet!
Jag är domare Fuller!
Ni begår ett misstag.
Jag är domare Fuller!
Jag är Gazettes redaktör!
Jag har fångat Colorado!
Skjut inte! Jag har fångat Colorado!
Skjut inte!
Jag har gamle Adams här. Skjut inte, snälla.
Rider ni här utan vapen?
Oförsiktigt.
Jag visste att vi kunde lita på dig.
Fröken?
Låt henne vara.
Låt henne vara kvar alltså.
Nu är det som det var förut.
Jag fick henne, minns du inte det?
Vi har dåligt med vatten och hon sinkar oss.
Lämna henne.
- Ur vägen. - Nej.
Jag gör ingen nytta om jag dör.
Har du tänkt på att du aldrig ser dalen om du dödar mig?
Jag ska inte döda dig, men jag ska göra dig väldigt illa.
Så flytta på dig.
Det finns gott om vatten.
Om mindre än två timmars ritt.
Är du galen?
Håll ett öga på given.
Du är bra.
Jätteduktig.
Du får Monkeys andel bara för det.
Njut av det!
Mr Mackenna, jag vill tacka er...
för allt.
Det var inget.
Er far och jag hade inte mycket gemensamt...
men han var en bra man.
Tur för mig.
Är det nåt mellan er och indianflickan?
Nej.
Det var länge sen.
När jag fick jobbet som sheriff, fick jag hämta in hennes bror.
Han blev hängd.
Reta inte upp henne. Hon är lite galen.
Varför är ni inte gift?
Jag har aldrig lyckats finna en man som kan mäta sig med min far.
Antagligen inte.
Vad är det med dig? Gillar du att vara smutsig?
Ett nytt sätt att tvätta kläderna på.
Jag förstår mig inte på gringon.
Det är ditt fel.
Du känner ju Hesh-ke. Du vet att hon är lättretad.
Tyvärr. Har Hesh-ke bestämt att hon ska döda flickan, lär hon göra det.
Du gav mig henne, och jag vill ha henne oskadd.
Jag kan inte vakta henne hela tiden.
Vad är det med dig? Vi är nog många nu.
Dessutom lär apacherna vara lugna ett tag.
Vilken spejare.
Kavalleritruppen leddes av sergeant Tibbs.
Han kallades "Räven" Tibbs. Han var slug.
Gamle "Räven" Tibbs och hans åtta män följde bara spåren.
Efter första dan skickade han tillbaka två man till kompaniet...
så att de kunde visa löjtnanten vägen.
Varje dag skickade han två nya, som i stafett.
Han var alltid tätt bakom.
Till slut var de fem mot fem.
Ni två där bak, ge er iväg.
Bra.
Nu kan vi rida tillbaka och döda en efter en.
Det är bra.
När de ser oss komma, kan de vända om...
och leda oss rätt i famnen på hela kompaniet, två och två.
De hänger givetvis inte mig.
Jag vet vad du kan göra. Skicka flickan till dem.
- Varför? - Hon sinkar oss.
De skulle aldrig hinna med oss om de hade henne.
Nej.
Okej. Du kanske har en bättre idé.
Nej, det har jag inte.
- Bara det här fungerar. - Det gör det.
- Jag säger åt henne. - Gör det du.
- Jag kan säga åt henne. - Jag vet.
Fröken.
Ni kan rida dit till soldaterna. De ser till att ni kommer hem.
Det vore orättvist att lämna er ensam.
Han är inte ensam. Han har mig.
Jag borde nog stanna.
Se till att sticka innan jag ändrar mig.
Jag kommer förbi nån kväll när jag är tillbaka.
Stick nu!
Stanna här och håll ögonen öppna.
Då var vi av med henne iallafall.
Ni har haft det jobbigt, miss Bergerman. Jag lider med er.
Tack. Visst kan ni göra nåt åt mr Mackenna, sergeanten?
Det kan jag nog.
Nu var de bara fyra kvar.
Det förbättrade oddsen för Mackenna.
Men Hesh-ke hade funderat lite.
Hon ville ha tillbaka Mackenna.
Nu när flickan var borta antog hon att det var fritt fram.
Tack.
Reta inte upp henne.
Nån kommer.
Stanna! Nu!
Ta det lugnt. Jag kommer fram.
Ta det försiktigt.
Stanna där.
Jag kom för att vara med. Jag hoppas att det går bra.
- Ska vi tro på det? - Gör inte det!
Han är en mördare. Han har dödat två av sina egna män.
Det stämmer.
Därför har jag två extra hästar.
Bra hästar. De kommer behövas när vi hittar guldet.
Ja, den lilla damen berättade om det.
Dessutom hade indiankvinnan redan förklarat rätt bra.
Okej. Men du är en dåre.
Tänk om vi säger okej nu och ändrar oss under natten?
Inatt eller imorgon. Nån gång måste du sova.
Jag får min sömn. Ni tjänar inget på att döda mig.
Inte för en andel mer eller mindre.
- Ni behöver mig. - Inte alls.
Vi behöver inte dig. Vi har nog med bekymmer ändå.
Armén kommer leta efter dig. De vill hellre hänga dig än mig.
De kommer tro att du gjorde det, eller apacherna, och jag tillfångatogs.
Hela tiden som jag har jagat er...
har jag funderat. Jo, ni behöver mig.
Vet ni hur mycket guld väger? Speciellt du, mr Mackenna.
Hur mycket finns det? En miljon dollar eller mer? I rent guld.
Vi är för få för att bära det.
Med mig har ni en större chans att komma dit och hem.
Ni har rätt. Välkommen, sergeant.
Kaffe till sergeanten.
Glöm bara inte att jag är kaptenen.
En sergeant som dödar sina två egna män.
- Vad tycker du om det? - Inte mycket.
Tänk efter, Mackenna. Tack.
Det finns ingen framtid inom armén för en man i min ålder och med min rank.
Ursäkta.
Håll er till era nya partners.
Ta inte illa upp, miss Bergerman.
Ta det lugnt.
Mackenna är för värdefull.
Miss Bergerman?
Kan hon möjligen vara dotter till min gamle vän domaren?
Vi kommer aldrig bli goda vänner om du döljer saker för mig.
Vi sticker.
För att slippa ifrån kavalleriet gav de sig iväg till Yellow Rivers färja.
De tänkte ta sig över med flotten där...
och återvända till spåret senare.
Vad de inte visste var...
att apacherna hade tagit över hela Yellow River-området.
De visste inte heller att...
några andra apacher redan hade bränt färjan.
Men de hade haft bråttom, så den flöt fortfarande.
De hade fortfarande en chans.
Hjälp! Strömmen är för stark!
Bort härifrån!
Jävla Präriehunden!
Säg nu inte att vi borde ta honom med oss.
Okej, vi sticker.
Nu var de framme.
De hade kommit till platsen som enligt Mackenna hette Shaking Rock.
Vi är framme.
Var är dalen?
Imorgon, när solen går upp.
Säger vem?
Kartan.
- Är du nervös? - Nej, jag tänker bara.
- Så vi kommer in i dalen imorgon... - Inte vi. Jag följer inte med.
Kanske.
Du kanske ändrar dig. Du vet lika väl som jag...
att Colorado inte delar guldet med nån.
Tog det lång tid att komma på?
Du och jag borde hålla ihop.
Så som du höll ihop med dina två soldater?
Här tar kartan slut. Jag förväntar mig att du håller ord.
Visa mig dalen så gör jag det.
Finns den här nånstans lär du se den imorgon.
Mina pistoler. Och flickan.
Imorgon.
Jag får vapnen och flickan även om det inte finns nåt guld.
Det finns guld.
Du får aldrig veta det om du trycker fram den där.
Jag är inte på skämthumör.
Vad ska du göra med din andel?
Det är min ensak.
Visst.
Jag vet vad du tror.
Att jag kommer supa bort vartenda öre på alla salooner i Sonora.
- Är det allt jag vill, tror du? - Så har du alltid varit.
För att jag aldrig hade tillräckligt till det jag vill ha.
När jag får guldet kommer jag aldrig tillbaka hit.
Bra. Vart ska du?
Förlåt.
Jag kanske berättar. Men skrattar du...
Jag ska inte skratta.
LIVET I PARIS
En miljonär i Paris.
Just det.
Vad är det?
Han har sagt att han släpper oss morgon.
Jag vet inte vad som kommer hända, men så fort du vaknar...
håll då ett öga på mig.
Hur det än går måste vi vara snabba.
Måste vi? Kan vi inte se guldet först?
- Det finns inget. - Det fanns ju en karta.
Du såg den och den fick hit oss. Du sa att vi skulle se dalen imorgon.
- Jag hörde det. - Jag sa mycket för att rädda våra liv.
Jag har kört mitt livs största bluff. Imorgon bitti ska den synas.
Vi har ju rest så långt. Att då inte ens se den...
Min far var inte rik.
När min mor dog var jag inte bara hans dotter, utan också rancharbetare...
för vi hade inte råd med nån.
Med min andel skulle jag kunna köpa en stor ranch.
Om jag hade din ranch skulle jag inte vara sheriff längre.
Det behöver du inte.
Du kan göra vadsomhelst med din andel.
Du gillar spel. Bygg en spelhall.
- Jag kan vara din partner. - Du är galen.
Ge upp! Det finns inga andelar.
Jag känner honom. Han delar inget med nån.
Förlåt.
Jag måste vara galen.
Du har gjort så mycket för mig. Allt.
Jag ställer bara till besvär.
Jag vet inte varför du står ut med mig.
Jag måste. Vi är partners.
- Vad händer? - Jag hade aldrig trott det.
Jag tror att du får se dalen om en minut.
- Mina pistoler. - Inte förrän jag ser dalen.
Okej. Titta på klippan.
Titta på skuggan.
- Hur går det till? - Jag vet inte.
Kanske en kvartsåder.
Titta!
Kom!
Där uppe.
Titta, Mackenna! Jag är täckt med guld.
- Kom, vi sticker. - Sticker? Varför?
Om vi inte sticker kommer vi att bli dödade.
Vi stannar inte för allt guld i världen, så börja klättra.
Inga kulor. Jag tar dem.
- När? - Igår kväll.
Andarna säger vad jag ska göra.
Det är apacheguld. De säger åt mig...
att döda alla idag.
Du också, Colorado. Du är ingen apache.
Titta inte ner.
Klättra vidare!
Fortsätt.
Bara lite till.
Du klarar det.
Försök. En liten bit till.
Kom igen.
Klättra.
Jag kan inte.
Försök!
Farväl, gamle vän. Inga fler skämt.
Adjö, Mackenna.
Jag kommer söka upp dig.
Håll dig undan.
Leta upp en grop. En djup en.
SLUT
Ansvarig utgivare: Christer Isacsson
Subtitles by Softitler